San Francisko.
Grad s blistavim tornjevima. Ljudi žive ovde.
Most Golden gejt.
Rimljani su bili ovde. Sazidali su zgrade sa stvarima.
Patke. Krave. Krave koje čudno izgledaju.
I osuđenici.
Kriminalni element. San Francisko nije izuzetak.
Kriminalci koji izgledaju sasvim obično
ali su kriminalniji nego što biste rekli.
Vozim se njihovim zatvorskim transportom, dole, dole,
ka Alkatrazu.
Nekad je to bio indijanski raj,
gde su se ljudi klanjali indijanskim bogovima.
Sada je to zatvor. Čuvar zateže lance
i obaveštava ljude i stražare u Alkatrazu:
"Stižu zatvorenici, stižu zatvorenici!"
Tu je oprema za mučenje. On zateže lance,
a čovek pozadi kaže: "Za tebe više nema droge.
Moći ćeš da je uzmeš tek u utorak."
Da, droga hara.
Svi su ovde zbog stravičnih zlodela.
Žena u crvenom je tu jer je krala ratkapne.
Kakav pakleni zločin!
Više nikad neće videti svoju porodicu. Poslali su ih nekuda.
Ali trude se da ne klonu duhom.
Humor osuđenika na smrt, da, toga ima u svim zatvorima. Alkatraz.
Dok agent FBI fotografiše moguće izgrednike,
čuvar ponovo signalizira - "Zaboga, zatvorenici stižu!"
"Stižu. Zatvorenici."
"Zatvorenici stižu, zatvorenici, prolaze. Zat... Zat..."
Ljudi se drže za banane, dok se novac od droge razmenjuje
za usluge i, uglavnom, za drogu.
Žena iz FBI slika izbliza nečije koleno.
Koliko se ovi lanci mogu namotati, zaboga? Alkatraz.
Došao sam ovde '65.
ovde sam već 30 godina i nekoliko meseci.
Za 30 godina sam otkrio da su svi ljudi isti.
Eto Fredija Dinga s nekoliko mudrih reči.
Agent FBI osmatra dok žena u crvenom užasnuto bulji.
Zatvorenike odvode u Alkatraz
a specijalni agenti FBI proveravaju zatvorsko vozilo
da bi se uverili da se niko nije zalepio selotejpom na plafon
ili sakrio negde ispod, premaskiran u točak.
Ovo su Fredi i Džef Stinger, čuveni pljačkaši banke,
vode ih u Alkatraz pred sam kraj života.
Alkatraz. Na suncu izgleda gotovo lepo. Ima svetionik.
I veliku stvar pozadi što liči na čudovište.
Ali ne, to je Alkatraz.
Nekada rajsko ostrvo, sada kaznionica.
Večerašnji šou su vam omogućili zatvorenici Alkatraza.
I u štiklama. Da.
Da, ja sam profesionalni transvestit
pa mogu da trčim okolo u štiklama i ne padnem.
Ako žena na štiklama padne, to je sramota,
ali ako muškarac na štiklama padne, onda mora da se ubije.
To je kraj života. Zaista teško.
Dakle, San Francisko...
Nije San Fran, očito ne.
Nisam to znao, ja bih rekao San Fran
ali rekli ste: "Ne, ne volimo San Fran".
I... kako beše ono drugo? Frisko, ni to ne volite.
A vidim i da ste grad zmija.
Svi idu na predstavu sa zmijom u torbi.
Drugi gradovi nemaju toliko zmija kao vi.
Bio sam u Njujorku, nema zmija. Pariz, London, nema zmija.
San Francisko, pun zmija!
Mi smo to radili u školi!
Vi grad zovete "Siti".
Siti.
A turistima ništa ne kažete o...
vremenu u julu i avgustu. Nikom to ne govorite.
Svi idu okolo u letnjim majicama: "Bože..."
"Ne vidim! Ne vidim!"
"Svuda je magla!"
A vaša magla je baš brza.
Gledao sam Karpenterovu "Maglu" i ona je baš brza.
Mislio sam: "To je Holivud - zato ide brzo".
Ali magla ovde je stvarno tako brza.
Žuri, žuri, žuri.
Da ne zakasni da nekome uleti u facu.
Trči po putu, zar ne?
Brže od jebenih taksija!
Kojih ima ukupno pet.
Ne znam šta se tu dešava.
Vi ste grad bez taksija, zar ne?
Pet taksija, svi kažu: "Zauzet sam".
Satima.
A onda kad uđeš ne znaju kuda da idu.
Morao sam da kažem momku: "Sedi pozadi, ja ću da vozim".
On sedi tamo, kaže: "Ne znam,
ovde živim tek četiri miliona godina".
Tramvaji su zabavni. Svi uđu i odmah postanu majmuni.
Niko ne razgovara, samo vise i bulje.
Momak napred, bez volana, kaže: "Šta je ovo?"
"Čemu ovo služi?"
Vuče poluge, poluge.
Zar postoje četiri poluge koje ne rade baš ništa?
I stalno zvoni i viče: "U pomoć! U pomoć!"
Beskrajna zvonjava. Šta je on, grbavac iz Notr dama?
Zvona.
On i momak sa berze su ista osoba.
Kad se dan na berzi završi, zazvoni zvono. To je isto zvono.
"Nikad više ne povezati te dve stvari."
Kad sam bio mali, hteo sam u vojsku.
Stvarno. Ljudi na to kažu: "Aha, baš".
Stvarno sam hteo u vojsku.
Jer ako ste transvestit, zapravo ste muška muškarača.
Niste "kraljica". Tu oblast pokrivaju gejovi.
Ovo je muška muškarača.
Ljudi to mešaju. Svrstavaju transvestite tamo. Ne!
Razdvojite to pajserom, hvala lepo.
Mislim da bi se i gejovi složili s tim.
To je muška lezbejka. To je to u stvari.
Jer...
Tako je, većina transvestita voli žene, to je tako.
Trčanje, skakanje, penjanje na drveće,
i šminkanje dok ste tamo gore, tako je to.
Ja sam svoju šminku držao u veveričjoj rupi na drvetu.
Veverica je držala šminku na jednoj strani, a lešnike na drugoj.
Neki put bih se popeo, a veverica bi bila potpuno našminkana!
"Šta je?"
"Odjebi."
Kao da je govorila.
Veverice uvek jedu lešnike sa dve ruke.
Ponekad zastanu i...
Kao da se pitaju: "Je l' sam ostavila uključen plin?"
"Ne, pa ja sam veverica!"
A ponekad kažu: "Prokleti lešnici!"
"Dosta mi ih je. Čeznem za grejpfrutom".
Da. I to zaista liči na vojsku.
Trčanje, skakanje i pentranje, ne ovo sa vevericom.
Meni se dosta toga u vojsci sviđalo -
trčanje, skakanje, stajanje mirno, "našao sam te!", zastava, kapa.
Bang! To mi se sviđalo. Voleo sam da pucam u flaše s mlekom.
Ubij flaše s mlekom, raznesi ih, da.
Bilo je zabavno, osećaj da imaš moć.
Ovde imate Nacionalno udruženje za oružje.
Trinaestogodišnjaci uzimaju oružje iz dedinog arsenala.
"Pozajmiću haubicu, 'M-16', 'uzi'..."
Čime li se deda bavi?
Ono dete u Arkanzasu je slobodno uzelo tonu oružja
i raznelo školu.
Udruženje kaže da ljude ne ubija oružje, nego ljudi.
Ali mislim da oružje pomaže.
Mislim da pomaže. Ako samo stojite i vičete: "Bang!"
to neće ubiti baš previše ljudi, zar ne?
Morate da budete zaista uverljivi...
Mislim da treba da pokušaju.
Ali pucajte na glinene golubove, s tim se slažem.
Glineni golubovi su kreteni!
Priđu vašoj kući, zuje okolo...
Ništa ne rade, čak ni muve ne jedu.
Paukovi jedu muve, oni su dobri, njih čuvajte..
Muve ništa ne jedu, zato ih ubijte.
Na glinene golubove pucate dok lete. Ne, sačekajte da slete!
Onda mu priđite i...
Mnogo je lakše.
Da. Dakle, nisam otišao u vojsku, kao što ste možda primetili.
I... da. Pošto u vojsci nema baš mnogo šminke.
Imaju samo kamuflažu za noć, a to je pomalo aljkavo.
Izgledaju neuredno!
I onda ne možete u vojsku. Iako se američka vojska
rukovodi politikom "ne pitaj, ne reci",
ako si našminkani muškarac ne moraju ni da te pitaju.
Tako da ne možete u vojsku.
Kažu vam: "Ne, to je pogrešna nijansa karmina za vojsku".
I tako propuštaju veliku priliku,
jer je jedan od glavnih elemenata napada iznenađenje.
A šta može više da vas iznenadi
od Brigade transvestita?
Padobranska četa. Spušta se u opasne oblasti
sa fantastičnom šminkom i fantastičnom puškom.
Neprijatelji kažu: "Jebote, vidi ove momke".
"Vidi ti to."
"Imaju puške! Gde je moja puška?"
"E, sranje."
"Baš sam se iznenadio. Je l' si se ti iznenadio?"
Kako god. Da, dakle...
Transvestite takođe svrstavaju u čudake.
Kad sam bio u Njujorku, tamo je bio neki tip u Bronksu,
živeo je u pećini, kao što to već radite,
izlazio bi iz nje i pucao u guske,
radio je svakakve čudne stvari.
U toj pećini policija je našla gomilu ženskih cipela.
Rekli su: "Možda je transvestit". Da, ali uvrnuti transvestit.
Ja sam više poslovni transvestit.
Mi putujemo po svetu, to je više poslovno.
Džej Edgar Huver, koji je to kreten bio.
Otkrili su da je bio transvestit i rekli su:
"Zato se onako čudno ponašao".
Da, uvrnuti transvestit.
Poslovni transvestit.
To je velika društvena grupa, veća nego što biste pomislili.
Da. I...
Odrastao sam u Evropi, odakle dolazi istorija.
O, da.
Vi rušite svoju istoriju, čoveče.
"To je 30 godina staro, srušićemo ga i izgradićemo parking."
Video sam to u pričama.
Gledao sam emisiju o nečemu u Majamiju.
"Preuredili smo zgradu tako da izgleda kao što je izgledala pre 50 godina."
Ljudi viču: "Ne! Nemoguće!"
"Tada niko nije bio živ!"
Mi imamo istoriju na tone. Veliki stari zamkovi.
Samo vam se ispreče na putu.
"Prokleti dvorac, moram da vozim okolo."
Dizni je došao i izgradio "Evrodizni".
Izgradili su Diznijev zamak.
Svi su rekli: "Napravite veći, ovde ih stvarno i imaju".
"I nisu plastični."
Imamo ih na tone. Mislite da svi živimo u njima, a to je i istina.
Svako ima po jedan. Dovde su nam.
Čeznemo za bungalovom ili tako nečim.
Odrastao sam '70-ih. Savetnici za izbor zanimanja su dolazili u školu.
Rekao bi: "Savetujem ti da izabereš zanimanje, šta da kažem?"
Izdvojio me je i rekao: "Kaži mi o čemu sanjaš?"
"Hoću da budem astronaut, da otkrivam nove stvari."
Rekao je: "Ti si Britanac, smanji malo doživljaj".
"Dobro, onda hoću da radim u prodavnici cipela."
"Da otkrivam cipele koje niko nije otkrio, pozadi u radnji pa levo."
"Ti si Britanac, smanji malo doživljaj."
"Dobro, onda hoću da radim u kanalizaciji
i otkrijem fekalije koje niko nije otkrio,
stavim ih sebi na glavu i prodam sebe umetničkoj galeriji."
Rekao je: "Šta si ti pušio, jebote?"
"Svakako nisi pušio u baru u Kaliforniji."
Jer ne možeš! Sad u njima ne smete da pušite,
a uskoro nećete smeti ni da pijete i pričate.
Oprezno, Kalifornijo! Tebe smatraju zabavnom državom.
Ubuduće će govoriti: "Idemo u biblioteku da ludujemo".
"Ne znam gde je ta prokleta knjiga, može biti bilo gde."
"Ima ih koliko hoćeš."
Da, dakle... Da, ovaj...
To je bio duh bivše imperije: nemoguće je uraditi nešto.
U Americi sam osećao duh "može se uraditi nešto".
"Napred, učini to! Šta želiš da radiš?"
"Hoću da stavljam bebe na šiljke." "Hajde onda!"
"Hajde, kakva divna ideja. To je američki san!"
"Zdravo, ja sam ludi Edi."
"Stavljam bebe na šiljke."
"Hoćete ražnjić s bebama? Imamo bebe na ražnjiću."
"Imaju ukus piletine."
Tako je! Bebe imaju ukus piletine.
Kanibali kažu da ljudi imaju ukus piletine, pa verovatno imaju i bebe.
A piletina ima ukus ljudi.
Dobro. Drago mi je da se slažemo.
Da, dakle...
To je sve istina. I...
Svi su imali carstva u Evropi. Francuska, Španija, Britanija.
Turska, Otomansko carstvo, puno nameštaja iz nekog razloga.
I Austrougarsko carstvo, poznato ni po čemu!
Sve što je uradilo bilo je da se polako uruši, kao puding.
Nemci, vrlo organizovani, uvek su gradili neko carstvo.
Je'n, dva, je'n, dva. Vrlo pruski.
Onda bi to proslavili svetskim ratom
i izgubili bi celo carstvo do kraja rata.
Tridesete godine. Hitler, Čehoslovačka, Poljska, Francuska,
Drugi svetski rat, ruski front, loša ideja.
Hitler nije igrao "Riziko" kad je bio mali.
U "Riziku" nikad ne možete da zadržite Aziju.
Tu azijsku, istočnoevropsku oblast nikad ne zadržite.
Sedam ljudi viška u svakoj partiji ali ne možete da je zadržite.
To je bila Australazija. Svi ljubičasti.
Stavite sve na Papua Novu Gvineju i samo se nagomilavaju.
A Hitler je završio u jarku, poliven benzinom, u plamenu.
To je zabavno.
Mislim da je zabavno, jer je bio masovni ubica i kreten.
A to mu je još bio i medeni mesec. Dupla nevolja.
"Eva, hajde da se venčamo." "Gde ćemo biti za medeni mesec?"
"U jarku, poliveni benzinom, zapaljeni. Već sam sve sredio."
"Oh, kako je to romantično, Adolfe." "Da, slažem se."
Zabavno. Kakav gad. Bio je vegetarijanac i slikar.
Mora da je bilo: "Ne mogu ta naslikam trfeće..."
"To ćafola! Ubiću ceo sfet!"
Bio je masovni ubica i kreten, kao što su mnogi istoričari rekli.
Ali drugi su se izvukli.
Staljin je ubio milione. Umro je u krevetu. Lepo izvedeno.
Pol Pot je ubio 1,7 miliona Kambodžanaca.
Umro je u kućnom pritvoru, u 72. godini. Baš lepo izvedeno.
A izvukli su se zato što su ubijali sopstveni narod.
Nama to kao da ne smeta.
"Slobodno, posluži se."
"Mi pokušavamo da vas pobijemo već vekovima, slobodno ubij svoje."
Izgleda da je tako.
Hitler je ubijao u susednoj zemlji. Uh... glup čovek.
To nećemo trpeti nakon nekoliko godina, zar ne?
Pol Pot je ubio 1,7 miliona ljudi. To uopšte i ne shvatamo.
Kad ubiješ nekoga, ideš u zatvor.
Ubiješ 10 ljudi, ideš u Teksas i tamo te mlatnu ciglom.
20 ljudi, do kraja života te posmatraju kroz bolničko prozorče.
S većim brojevima ne izlazimo na kraj.
Neko ubije 100.000 ljudi, a mi gotovo da kažemo "bravo".
"Ubio si 100.000? Mora da ustaješ vrlo rano ujutro."
"Mene mrzi i u teretanu da odem!"
"Tvoj dnevnik je sigurno čudan. 'Ustanem ujutro, smrt, smrt, smrt,
ručak...
smrt, smrt, smrt, popodnevni čaj, smrt...
tuširanje na brzaka...'"
Pretpostavljam da nam je drago što je Pol Pot u kućnom pritvoru.
1,7 miliona ljudi, ali bar znamo gde je.
Samo ne idite u tu kuću.
Znam ljude koji bi voleli da budu u kućnom pritvoru.
Donose vam hranu. "Samo da sedim ovde? Dobro."
"Imaš neki video?" Samo sediš po ceo dan.
Pol Pot je predavao istoriju a Hitler je bio slikar i vegetarijanac.
Masovne ubice dolaze iz oblasti kakve najmanje očekujete.
Ne znam kako tu dođe do preokreta, ali dešava se.
Gradili smo carstva.
Krali smo zemlje, tako gradite carstvo.
Krali smo zemlje lukavo koristeći zastave.
Ploviš po svetu i zabadaš zastave u zemlje.
"Zauzimam Indiju za Britaniju!"
Kažu: "Ne možeš da nas zauzmeš, mi živimo ovde. Nas 500 miliona".
"Je l' imate zastavu?"
"Ne treba nam glupa zastava. Ovo je naša zemlja, gade."
"Nema zastave - nema zemlje, ne možete da je imate."
"To su pravila koja sam upravo izmislio."
"I potkrepiću ih ovim pištoljem koji sam pozajmio od Udruženja."
Tako je to bilo.
Kraljica Viktorija je postala carica Indije. Nikad nije ni bila tamo.
Ona je bila jedna od bezbojnijih kraljica.
Sve su bezbojne, zar ne?
Jer je loša ideja da se rođaci venčavaju.
Samo dno genetskog bazena, stružete dno bureta.
"Nemam više ničega za vas plemiće, žao mi je."
Prvo pravilo genetike: raširite gene okolo.
Ali plemstvo je opsednuto. "Vi ste plemić?
"Onda možemo da se venčamo i bacimo inteligenciju u WC šolju."
Fantastično. Zato nema otkačenih plemića.
"Šta ste po zanimanju? Vodoinstalater? Šta vam je pa to?"
Da. Posle Drugog svetskog rata imperije su se raspale.
Prvi smo ušli u rat, ali do kraja smo bili finansijski sjebani.
Jedno vreme borili smo se samo mi i nacisti.
A oni su godinama proizvodili oružje.
Bilo je: "Izvedite tenkove!" "Nemamo ih."
"Izvedi onda taj kombi za sladoled."
"Ubij!" "Dobro. Sranje."
"Odjebi."
"Sve! Bacaj sve na njih!"
"Ove od narandže i 'zumove', bacaj 'zumove'!
"Odjebi, gade!"
"Šerpe i tiganje! Bacaj šerpe i tiganje na njih!"
Dok je Amerika stigla... Jer vi ste gledali film sa konjicom.
Američka konjica se pojavi uvek negde na kraju filma.
"Idemo, Ameriko."
"Ah, volim miris Evrope ujutro. Kako ste?"
"Do đavola, gde ste dosad?"
"Doručkovali smo."
"Pa, šta se događa?"
Amerika je dobro prošla. I Rusija, a to je i zaslužila.
Jer je pola miliona američkih i britanskih vojnika poginulo,
a oko 26 miliona ruskih vojnika i civila je stradalo.
To je 50 puta više od svih. Neverovatno.
I to niko ne spominje. Te brojke sam otkrio.
Napoleon ih je napao 100 godina pre toga - "Ubiću ih!"
"Jao, hladno je!"
"Dobro. Loša ideja."
A onda Hitler - "Imam bolju ideju!"
"To je ista ideja!"
Nije ni čudo da su stvorili Istočni blok, kao zonu odbrane.
To je njihova priča.
Oko 20 miliona nacista je poginulo ali oni su započeli rat.
I... da. To je bilo to.
A južna Francuska je sarađivala s Nemcima, što je sramota,
i od tada se ponašaju nezgodno i nekako... francuski.
Ja volim Francuze. Moja porodica potiče od Francuza.
U redu su mi, ali ponekad su pravi Francuzi.
"Evropo, moraš da uradiš ovo." "E pa, mi nećemo."
"Mi ćemo da jedemo sendvič."
A Nemačka i Japan kao da imaju prirodni instinkt,
uopšteno govoreći, za organizaciju i vojsku,
ali tamo je jaka Zelena partija, klinci sa bradom, to je u redu.
I, ovaj...
Mislim da Japan i Nemačka treba da budu čuvari mira u svetu.
Treba da iskoče s padobranom svuda gde se nešto desi.
"Gledajte, već smo ubijali ranije, verujte nam,
samo se... smirite se, u redu?"
Vrlo brzo organizuju mir.
"Mir, mir, mir. Mir je organizovan."
Bilo bi sjajno. To im je sudbina, čoveče.
Italija je izmislila fažizam 1922.
Musolini je rekao: "Sad smo svi fašisti!"
Ali Italijani su uglavnom na skuterima: "Ćao!"
Vole fudbal i život, nisu fašisti.
"Sad smo svi fašisti!" "Dobro. Ćao."
Bez kacige.
Stari filmovi, kao "Praznik u Rimu", tako je to. Svi su kul.
Posle rata, svet je rekao: "Evropo, vrati ove zemlje".
"Vratite ih. Britanijo?" "Molim?"
"Šta ti je to iza leđa?" "lndija i još neke zemlje."
"Vrati ih." "Dobro, ajde."
"Ova ovde, ova ovde."
"Folklandska ostrva. Ona nam trebaju
za strateške ciljeve ovčarstva."
A onda je bilo "nema više imperije".
Ali u Americi je bilo drugačije.
Njeni osnivači su se iskrcali 16...
Pošli su iz Plimuta i iskrcali su se u Plimutu. Kakav maler.
"Ovo je Plimut? Mi smo upravo došli iz Plimuta."
"Išli smo ukrug, momci, nazad na brodove."
Rekli su: "Ovde nas je doveo naš Bog".
"Možemo da praktikujemo veru, stvorimo porodicu."
"Ovde nema nikoga. Izvinite."
"Nema nikoga. Zemlja lišena ljudskog postojanja."
"Ko su bre ovi?"
"Šta vam je to?"
"Nećemo vašu hranu, hvala lepo."
"Samo obucite nešto!"
U međuvremenu, te zime...
"Izvinite, imate hranu?"
"Sviđa mi se ovo, divna ideja."
"Žao mi je što smo bili grubi kad smo stigli."
"Nismo znali da posedujete celu zemlju."
"Ali ne znate za sistem vlasništva? Hm, zanimljivo."
"To će nam koristiti kasnije. Hrana, baš vam hvala."
"Stići će još nas, ali održaćemo obećanja."
I tako je vlada godinama lagala Indijance.
Predsednik Klinton je lagao za ljubavnicu i svi su se iznenadili.
Pomalo naivno, čini mi se.
Kao deca ubijali smo se od laganja.
"Nisam to uradio. Bio sam mrtav u to vreme."
"Bio sam na Mesecu sa Stivom."
Tata ti kaže: "Još te nisam ni optužio".
"A, dobro. Šta... šta... šta je pitanje...? Ja... šta?"
"Je l' si oprao zube?" "Ne. Da. Šta je ispravno?"
"Bio sam mrtav."
A onda, kad malo sazriš, počneš da govoriš istinu.
"Razbio sam čašu. Je l' skupa?"
"Platiću je. Žao mi je."
To radiš da bi ljudi pomislili: "Kakva snažna ličnost".
"Volim da spavam s ljudima koji imaju snažnu ličnost."
"Razbio sam svašta, polomio sam ono."
"Ode i ovo, a upravo sam bacio i mačku kroz prozor."
O, da.
Lažno svedočenje. Ako to počinite, baš me briga.
Imate ubistvo prvog stepena, drugog stepena.
Postoji razlika u stepenima ubistva.
To važi i za lažno svedočenje.
Lažno svedočenje prvog stepena je kad kažete da nije bilo holokausta.
Deveti stepen je kad kažete da ste povalili nekoga koga niste.
Uklopite se.
U Americi situacija sa Indijancima
i ropstvom nije baš bila dobra.
U Evropi imamo novu stvar, Evropsku uniju.
500 miliona ljudi, 200 jezika,
ljudi nemaju pojma šta govore jedni drugima.
To je najnoviji, vrlo dosadan vid politike.
Imamo 15 zemalja u Evropskoj uniji.
I kad treba da odluče nešto, onda bude...
"Podržavam. O, ti si... Ja sam sa... Ti si s njim?"
U Britaniji smo 18 godina imali desničarsku vladu
i njena politika prema Evropi bila je: "Ne! Ne! Ne čujem..."
Sad je naša vlada više: "Bonjour! Hola! Takk! Da!"
"Ćao!"
Britanija treba da bude na mestu vozača u Evropi.
Ili na mestu suvozača, to je dobro. Onda možeš i da odspavaš.
"Je l' smo stigli?"
Britanija trenutno uopšte i nije u evropskom autu.
Mi smo na semaforu i kažemo: "Opraćemo vam prozore".
Da. A u Britaniji smo imali i pagane.
Vi niste imali pagane nego Indijance,
to je više ratnički, aboridžinski stil života.
Pagani su bili više vezani za seks, smrt i religiju,
nešto kao noćne emisije na televiziji.
Tu su druidi! Duge odore, duge brade,
rani transvestiti, samo što se nisu brijali.
Izgradili su Stounhendž, jedan od najvećih hendžova na svetu.
Niko više nije izgradio takav hendž.
Niko nema pojma šta je hendž.
Pre kamenog Stounhendža postojali su drveni i slamni.
Ali...
Veliki zli vuk je došao i oduvao ih,
pa su se tri praseta preselila u blokove.
Stounhendž su izgradili u oblasti Solsberi Plejn
na jugu Engleske. A ta oblast gde su ga izgradili
je vrlo...
To je mistična stvar izgrađena u mističnoj oblasti.
Ne želite da tako nešto izgradite u oblasti koja je...
Na takvim mestima gradite Trampovu zgradu.
Kamenovi su visoki 50 stopa, dugi 30, duboki 20 stopa
a tu su i druge mere!
Kamenovi nisu iz te oblasti.
Setite se, to je godina...
Pre promene "pre Hrista-posle Hrista",
kad su svi pitali: "Je l' stiglo 'posle Hrista'?"
Niste mogli da navijete sat, morali ste da nabavite novi.
"Već je 'posle Hrista'?"
A muslimani pitaju: "Posle Hrista? Ko je on?"
Da.
Dobar smeh.
Stene potiču iz Velsa, koji je udaljen 200 milja.
Ti momci su isecali stene iz planine.
"Fantastično! Gradimo hendž, a? Super."
"Druidi imaju baš divnu religiju,
mnogo bele odeće, dopada mi se."
Isekli bi ogroman kamen, stavili bi debla pod njega da ga prevezu.
"Spuštamo ga, evo."
"Da poguramo malo? Dobro. Nije daleko, je li?"
Druidi bi rekli: "Dižite, svi!"
"Bravo, dobro vam ide."
"Dopašće vam se, video sam neke nacrte."
Posle 200 milja - "Gadovi! Niste rekli da je ovoliko daleko!"
"200 milja u ovo vreme i doba? Ne znam više ni gde živim!"
"Voleo bih da hrišćani malo brže dođu ovde."
Postavili bi kamenje, a druidi bi petljali.
"Ova dva kamena... Možemo da im zamenimo mesta?"
Onda su stigli Rimljani sa svojim bogovima koje su uzeli od Grka.
Osvojili su Grčku i ukrali njihove bogove,
kojima su onda samo dali rimska imena.
Rimski bogovi pre toga su bili sranje. Džef, bog kolačića.
Sajmon, bog frizura.
Imali su boga rata, boga grmljavine,
boga trčkaranja i skakanja.
"Hajde da uzmemo njihove! Hvala Bogu, naši su sranje."
Da. To je sproveo car Prelepije.
Trebalo je da postoji neki car Prelepije.
"Ja sam car Prelepije!" "E, stvarno jesi."
"I moj sin, Prelepije ll.
"I on... zanimljiv momak."
Da... Onda su se Rimljani pokrstili
pa smo imali hrišćanstvo otprilike 1500 godina.
Katoličanstvo - verovali smo u učenja Katola
i u sve za šta se zalagao.
A onda je došao Henri VIII, veliki dlakavi kralj.
Ovaj... I on je rekao papi:
"G. papo, venčaću se s prvom ženom, pa ću se razvesti od nje."
"Znam šta ćeš da kažeš, ali strpi se, priča postaje još bolja."
"Venčaću se s drugom ženom i njoj ću da odsečem glavu!"
"To nisi očekivao, a?"
"Treću ženu ću da upucam. Četvrtu ću da strpam u vreću."
"Petu ću da pošaljem u svemir. Šesta će u Supersecka."
"Sedma je napravljena od džema. Osma žena...""
A papa kaže: "Debilu jedan!"
"Šta si ti, mormon? Ne možeš da se venčaš sa svima!"
"To je protivzakonito."
"Ne možeš to. Ja sam glava Crkve..."
"Ćao."
"Moram da se držim merila."
"Šta si to čitao, Evanđelje po svetom Kretenu?"
I tako je Henri VIII, koga je u ovom filmu glumio Šon Koneri...
"Onda ću u ovoj zemlji osnovati novu religiju."
"Osnovaću religiju, nazvaću je Religija bolesnog kretena."
Savetnik mu je rekao: "A zašto ne 'engleska crkva'?"
"U stvari, 'engleska crkva'. To je mnogo bolje."
"Iako sam ja lično Škot."
I tako se rodila engleska crkva, anglikanska crkva.
Odvratno. To nije osnova na kojoj se gradi religija.
Nema ništa zajedničko sa protestantskom crkvom.
Henri je samo povalio i pobio mnogo žena
i pokrao manastire. Silovanja i pljačke.
Protestantska vera je nastala u otprilike isto vreme.
Tu je bio Martin Luter, Nemac,
koji je zakucao obaveštenje na crkvu, govoreći: "Samo minut!"
Ali na nemačkom, dakle: "Ein Minuten, bitte."
"Ich habe einen kleinen problemo avec diese Religione."
Bio je odasvud.
Da.
Protestantsku veru je nešto kasnije dopunila Elizabeta I.
"Uh, malo principa, hvala Bogu."
Sada je engleska crkva otprilike: "Kako ste?"
Kao neki hobi - "Zdravo."
Mnogo ljudi u toj crkvi nema mišiće u rukama.
"To sam i ja mislio."
"Uđite slobodno, i tako ste jedini danas."
"Današnju propoved čitamo iz časopisa koji sam našao...
...koji sam našao u živici."
"Dakle, ove sezone se nosi karmin
ledenoroze boje, uz odgovarajući lak za nokte."
"I, ovaj... to me je baš podsetilo na našeg Gospoda Isusa."
"Jer kad je Isus na magaretu otišao u Nazaret,
verovatno se malo doterao."
"Sad ćemo otpevati pesmu broj 405,
'Bože, kakva mi je pa ovo frizura?'"
"Bože, kakva mi je pa ovo frizura..."
Postoji nešto neverovatno turobno u hrišćanskom pevanju.
Pevači gospela su jedini koji su otkačeni.
Neverovatni su, a to se rodilo iz otmica, zatvaranja,
ropstva, ubistava - sve to i onda ta radosna pesma.
A engleska crkva, i sve hrišćanske religije,
koje uglavnom čine belci koji imaju toliko moći i novca
da bi se i Solomon postideo, oni pevaju...
# Bože, što si nam dosad pomagao,
# Naša nado za...?
Jedina grupa ljudi koja može da otpeva "aleluja" bez osećanja.
# Radosno se...
# Igraaamo?
Ne, to... jednostavno ne ide, zar ne?
Bog se gore verovatno pita: "Šta li je to?"
Bog, koji je Džejms Mejson, pita: "Šta je to, Isuse?"
"Isuse Hriste, šta je to?"
"Ne uzimaj moje ime uzalud, Tata."
"Isi Hrisi, šta je to?"
"I nemoj da me zoveš Isi Hrisi."
"Sišao sam dole, rekao im da se druže, da piju vino,
a oni su se podelili u grupe - katolici, protestanti,
jezuiti, metodisti, evangelici, slobodni prezbiterijanci,
zatvoreni prezbiterijanci."
"Kvekeri, krekeri svećari-šmekeri."
"Mormoni jesu sa Marsa, Tata, proverili smo."
"Šta Sveti duh misli o svemu tome?"
"Ništa, stavio je čaršav na glavu."
"Uuuu... Sveti duh! Sveti duh!"
"Sveti duh!"
"Sveti duše, ovo nije epizoda Skubi Dua."
"Uspeo bih da nije tih dosadnih Boga i Isusa."
Šegi i Skubi su zanimljivi karakteri,
dva najglavnija lika američke književnosti.
To je fantastično, jer su to kukavički likovi.
Veruju u kukavičluk i sendviče.
Da li znate bilo koga u engleskoj književnosti,
takve kukavičke likove s kojima možete da se poistovetite?
Uz njih ste sve vreme - "Napred, Šegi! Napred, Skubi!"
Ovi ostali što voze kombi? "Odjebite."
Skrepi Du - "magnum".
"Hvala, deda."
Lepo ste upamtili.
Ako se setite nekog takvog lika, voleo bih da znam.
Neko je spomenuo Falstafa, Šekspirovog lika.
To je taj nivo veličine.
Sa Falstafom se poistovetite, ali on je melanholičan.
A Šegi i Skubi su veseli sve vreme.
Šegi, Skubi snek!
Voliš ih, uz njih si.
Postoji deo nas koji je Šegi i Skubi u svakom trenutku.
Ako putujete po svetu...
Pošto vam američka spoljna politika zadaje nevolje,
postoje dva trika. Prvo, recite da ste Kanađani. To pomaže.
Deluje u Evropi, vrlo je dobar.
Drugi je da spomenete Šegija i Skubija.
Kažu: "Šegi i Skubi?"
Međunarodna kreditna kartica.
Dakle, paganska religija, to je bila zemaljska stvar.
Ali hrišćanstvo se rascepilo na mnogo delova.
Katoličanstvo još uvek ima oganj i sumpor...
"Veslajte, gadovi!"
Prvobitni (originalni) greh - kakva paklena ideja.
"Oče, blagoslovi me, grešio sam."
"Počinio sam originalni greh, bockao sam jazavca kašikom."
"Za taj još nisam čuo."
"Pet 'Zdravo, Marijo' i dve 'Helou Doli'."
"Dobro."
"Blagoslovi me, jer sam spavao sa ženom bližnjega."
"Taj sam već čuo."
"Hoću originalni greh." "Uh, izvinite."
Toga nema kod anglikanaca.
"Vikare, počinio sam mnogo zla." "Pa i ja sam."
"Šta da radim?"
"Popij pet 'bladi meri' pa se ničeg nećeš sećati."
Anglikanska vera dugo nije imala nikakve principe,
pa ne možete da insistirate na nečemu.
Kao islamski džihadi o kojima slušamo. Uplašimo se.
Pretpostavimo da je svako ko je muslimanske vere
svaki drugi dan u nekom džihadu.
Mnogi muslimani su potpuno opušteni, imajte to na umu.
Mi pretpostavljamo da svaki pojedinac svakog dana krene u tri džihada.
Kao da su svuda.
"Piljar mi nije vratio kusur. Proglašavam džihad protiv njega."
Naleti na nekoga. "Hej! Džihad protiv tebe!"
"Koliko džihada imamo, tata?" "24. Ne mogu više da izdržim."
Mislim da se tako nešto ne dešava.
To ne možete da uradite u engleskoj crkvi.
"Moraš na čaj i kolačiće sa vikarom ili ćeš umreti!"
Španska inkvizicija ne bi delovala u engleskoj crkvi.
"Priznaj!" "Ali boli me."
"Pa popustite mu malo."
Tako bi to bilo: čaj i kolač, ili smrt. "Čaj i kolač ili smrt!"
"Čaj i kolač ili smrt!" Studenti sa bradama.
"Mali crveni kuvar! Mali crveni kuvar!"
Kolač ili smrt, to je lako. Na to svako može da odgovori.
"Kolač ili smrt?"
"Kolač, molim vas."
"Dobro! Dajte mu kolač."
"Hvala. Baš je lep."
"Ti. Kolač ili smrt?"
"I za mene kolač, molim vas."
"Vrlo dobro. Dajte i njemu kolač."
"Ako ovako nastave, nestaće nam kolača."
"Ti. Kolač ili smrt?"
"Smrt, molim vas. Ne, kolač, izvinite."
"Prvo si rekao smrt." "Ne, mislio sam na kolač."
"Dobro, de."
"Sreća tvoja što sam engleska crkva."
"Kolač ili smrt?" "Kolač, molim vas."
"E pa, nemamo više!
"Imali smo samo tri komada i nismo očekivali takvu navalu."
"Šta ćeš?" "Dakle, moj izbor je 'ili smrt'?"
"Onda ću piletinu."
"Ima ukus kao ljudsko meso."
"Hoćete i belo vino? Izvolite."
"Hvala što ste leteli engleskom crkvom. Kolač ili smrt?"
"Tražio sam vegetarijansko."
"Izvolite, g. Hitler."
"Malo vina? Hvala, ti, nacističko govno."
Dakle, da.
Pagani su imali velike praznike na Uskrs i Božić.
Hrišćani su imali velike praznike na Uskrs i Božić.
Isus je na jedan umro, a na drugi je rođen.
Jer... mislim da Isus jeste postojao.
Bio je momak sa zanimljivim idejama,
nešto kao Gandi, Nelson Mandela - fino i opušteno.
Rimljani su pomislili: "Fino i opušteno? Ne".
I zato su ga ubili.
Deca jedu čokoladna jaja jer boja čokolade
i boja krsta...
Recite vi meni.
Nema nikakve veze, zar ne?
Ljudi kažu: "Upamtite, deco, Isus je umro za vaše grehe".
"Da, znamo, super."
"Ne, to je loše." "To je loše. Grozno je."
"Šta god hoćeš. Samo mi daj ta jaja."
A zečevi, kako se oni uklapaju u raspeće?
Nije bilo zečeva koji su pitali: "Stavljate krstove na naše jazbine?"
"Mi živimo pod ovim brdom, u redu?"
Zečevi su za razmnožavanje, a jaja za plodnost.
To je proslava proleća.
Na Božić, Isus se rodio velikom veselom momku u crvenoj jakni.
"Ho, ho, ho, bebo Isuse. Šta bi želeo za Božić?"
"Mir na zemlji i dobru volju među ljudima."
"A električni vozić?"
"Da, to je bolje. Zaboravi mir na zemlji, ne zanima me."
Božićna jelka? Njih nema u Nazaretu.
Pesma "Jarebica na krušci" se nije pevala na Tajnoj večeri.
Tamo nisu pevali: # I jarebica na krušci...
#Pet zlatnih prstenova!
"Daj, Judo, opusti se."
#Na sedmi dan Božića...
"Judice, hajde, opusti se."
"Ne zovi me Judica, rekoh ti već."
"Pozajmi mi petaka, Judice. Nešto sam švorc."
"U redu, momci, Leonardo da Vinči će da nas naslika,
svi zauzmite položaje, idemo."
"Isuse, što si raširio ruke?"
"Hteo sam tako."
"Onda ću i ja." "I ja. Volim da raširim ruke."
"Ne možemo svi da širimo ruke!"
"Izgledamo kao eskadrila 'spitfajera'!"
"Ja ću da raširim ruke, a vi me gledajte i recite: 'Jao, raširio je ruke'."
"Leonardo, je l' si gotov? A sad jednu otkačenu."
Ta pesma o jarebici, jedini njen deo koji nam se dopada je...
#Pet zlatnih prstenova!
Ljudi na tom delu odlepe, dotrčavaju iz susednih soba.
#Pet zlatnih prstenova!
Znate već. Ostatak pesme ne znamo.
Iznad toga je...? Dvanaest... majmuna se pari, jedanaest... magaraca igra.
#Deset pigmeja... ore, devet čarapa pliva...
#Pet zlatnih prstenova!
Takvi su ljudi. Volimo da naučimo samo deo pesme.
Primetio sam da je američka himna malo maglovita u sredini.
Počnete i završite jako, ali srednji deo je...
#Riba na nebu...
#I majmunska pita...
Viđao sam momke na postolju, u pola pesme se pogube.
"Kako ide, jebote?"
"Ja sam stigao drugi, iz Turske sam, ne znam."
"Hoćeš malo nameštaja?"
U Britaniji ne osvajamo mnogo zlatnih medalja na Olimpijadi.
Tako smo rešili. To je naš politički stav.
Jer mrzimo našu himnu. Pošto je to "Bože, čuvaj kraljicu".
Kraljica živi u velikoj kući s bodljikavom žicom i naoružanim ljudima.
To je dobro čuvana kraljica.
Previše je čuvana, tako da nema pojma šta znači boriti se u životu.
Mi moramo da radimo, podižemo porodicu. Nemamo dadilje.
Moraš da radiš u životu. "Bože, čuvaj kraljicu", ne.
"Bože, napadni kraljicu", tako bi trebalo da ide.
#Napadni kraljicu, pošalji pse na nju da je ujedu za dupe.
#Neka je pojure i pocepaju joj gaće...
To bi bilo fantastično. Morala bi da se bori protiv psa
sa torbicom u kojoj je cigla. "Ludi pas!"
"Grrrr! Ubij kraljicu." "Ne, ludi psu!"
Možda bi ubila ludog psa
i svi u Britaniji bi rekli: "Bravo za kraljicu".
Osetila bi samopoštovanje prvi put u životu.
To bi upalilo. Bilo bi fantabulozno.
Ali vi u Americi osvajate zlatne medalje.
Stojite tamo, s rukom na srcu.
Samo ste vi i Rimsko carstvo radili tako, zato budite oprezni.
Vi ste novo Rimsko carstvo, shvatate to.
Tu nema nikog drugog.
Druga velika sila je Kina,
ali oni su pomalo... Tako nekako.
Ima ih milijardu, ali tek se pripremaju.
Vi ste Rimsko carstvo, prema tome, očekuju vas vomitorijumi i orgije.
Krenite za predsednikom.
Jer u Americi nikom nije stalo... Ne znam.
Mi u Evropi vas gledamo i pitamo se: "Šta radite to?"
U Francuskoj bi ih bilo baš briga, a u Britaniji bi ih streljali.
Da je premijer uradio nešto, svi bi...
"Može li vlada da prokomentariše nedavnu aferu?"
"Vlada bi htela da kaže..."
"Hvala."
Vi pevate svoju himnu
i smislio sam šta da radite ako u sredini zaboravite reči.
Ono ozvučenje na velikim stadionima, to nije važno.
Ljude zanima samo kako izgledate.
70 procenta onoga na šta ljudi reaguju jeste izgled.
20 procenata kako zvučite, 10 procenata šta kažete.
I tako, ako izgledate dobro i zvučite dobro...
Velika usta.
Oči.
Koristite ruku.
Stalno potvrđujte i negirajte stvari.
Svi će da polude!
Ja sam akcioni transvestit.
Znate već... Pored toga što sam poslovni transvestit.
To je trčanje, skakanje, penjanje po drveću.
Vozio sam snoubord u Aspenu
i kad vozite snoubord izgledate kul.
Ne možete drugačije, jer ste prikovani za drvenu dasku.
Sve dok ste u upravnom položaju, izgledate...
Dok skijate ponekad ste kao...
Ima mnogo takvih pokreta. Ali ovo je samo...
U snoubordingu postoje samo dva položaja. Jedan je kad izgledate kul.
Drugi je kad ste mrtvi!
Ja sam izgledao kul. Išao sam 50, 60.000 milja na sat.
Nemate predstavu koliko. Nikad vas ne zaustavi policija.
Nikad se ne desi...
"Uh, do đavola."
Policija mora da vam priđe onako s visine.
"Šta si umislio?"
To ne mogu da urade na snoubordu jer bi morali...
"Zadnje svetlo ti ne radi i...
nemaš kolena."
To se nije desilo.
Vozio sam brzo, pao sam i razbio glavu.
Glava mi je bila u redu, ali vrat je rekao: "O, ne. Ne, hvala".
I tako sam morao kod kiropraktičara u Njujork.
Oni se razlikuju od osteopata jer se drugačije pišu.
Obojica su moćne figure na tabeli za "Skrebl".
"Kiropraktičar. Da, kiropraktičar."
"93 slova. Kiropraktičar."
I oni vam lome kosti. Snime vas rendgenom, ali to nema svrhe.
Jer šta god da ne valja - "Slomiću vam kosti."
"Difterija. Slomiću vam kosti."
"Otpala vam glava. Slomiću vam kosti."
"Liči na vašu majku..."
Kad vam slome kosti, kažete... A onda...
Ali ne... Nego...
Duž kičme. "Slomiću vam kosti."
Stave vas u lep, udoban...
Ponekad ništa ne pukne, nego samo...
Onda izvuku čekić iz pojasa i pokušavaju da naprave buku.
"Buka, živim za buku."
Nameštaju vam i glavu, stave je u dobar položaj.
Mislite: "Ne, čini mi se da ne sme na tu stranu!"
"Hvala vam mnogo. Hvala vam."
Verujete im. Mogu da vam stave prste u nozdrve,
stopalo pozadi na gaće
i da vas onda metlom guraju u leđa.
"Čemu sve to?"
"Nemam pojma."
"Gde god da padne, tamo će biti sahranjen."
A ako ste u restoranu i davite se na smrt,
možete da kažete čarobne reči - "Hajmlihov manevar".
Ako kašljete, kažete "Hajmlihov manevar" i sve će biti u redu.
Nevolja je u tome što je teško to reći kad se davite na smrt.
Him... mane...
"Nema vam himena?" "Ne, ne...
"Hajm..."
"Hoćete da ga sklonimo? Dobro."
Ne znam kako se uklanja himen.
Ali, da...
Hajmlihov manevar je razvio dr Hajmlih
koji se jedne noći probudio i rekao: "Pesnica, ruka!"
Kašlj, kašlj, kašlj... jastog.
"Da."
"Da. Hilda, probudi se!"
"Šta je, dr Hajmlih?"
"Što me zoveš dr Hajmlih? Ja sam tvoj muž."
"Opusti se malo, ne budi tolika Pruskinja."
"Dobro, šta je, Gintere?"
"Izmislio sam manevar."
"Šta si ti, prokleti komandant tenka?"
"Ne. Moje ime će biti poznato u restoranima!"
Mislim da ga nije baš tako smislio.
Mora da je eksperimentisao. Bio je Nemac, organizovan.
"Hanse, hoću ta prokutaš ofu lopticu sa kolf."
"Ne mogu da dišem." "Znam.
"Prodisaćeš, jer ću ja lukavo upotrebiti..."
"I dalje ne mogu da dišem."
"Možda će ti ovo pomoći."
"Gospode."
"Dobro, možda tiganjem."
"Mora da je kombinacija."
"Ništa? Dobro."
"Dva tiganja."
"Tiganj u jaja."
"Jaja... tiganj..."
"Jao, mrtav je."
Ostali lekari - "Kako ide?"
"Trenutno nije baš dobro."
"Zasad još nije manevar."
"Više liči na gest."
"Kao što Nacionalno udruženje za oružje kaže,
ljude ne ubija oružje, nego manevri."
Ali...
Mnogo volim i filmove. Nekad sam provaljivao u studije.
Kod Londona postoji studio "Pajnvud".
Kad sam imao 15 godina provalio sam i puzao okolo,
nadajući se da će neki tip s velikom cigarom reći: "Hej! Klinac koji puzi".
"Za moj film 'Klinac koji puzi'."
"Ti, upadaš." "Ja? Odlično!"
Ali to se nije desilo.
Snimali su visoke, koščate veterinare.
A ja nisam poneo svoju torbu.
I ruka mi nije bila u konjskom...
Kako god. Da...
Britanija je poznata po tome što snima male filmove.
Malo smo se otrgli od toga sa "Trejnspotingom", ali mali filmovi...
"Soba sa pogledom, stepeništem i jezercetom", tako nekako.
Filmovi s dobrom glumom, ali radnja je nekako uvijena, umotana?
Tako neka reč. U-nešto. zatvorena na neki način.
Tu su ljudi koji otvaraju vrata - "Uh, ja sam... uh."
"Šta je?"
"Pa, ja... uh."
"Šta je, Sebastijane? Slažem šibice."
"Mislio sam da si..."
"Bolje da idem."
"I ja mislim da je to bolje."
Uz to ne možete da jedete kokice.
A da se film dešava u Americi,
da ima neku radnju,
Holivud bi napravio rimejk uz budžet veći za 50 miliona
i film bi se zvao "Soba s pogledom na pakao"!
"Satanino stepenište"...
"Jezerce smrti."
Ljudi otvaraju vrata - "Jebote, stalno si tu,
s tim prokletim šibicama!"
"Šta, jebiga, radiš s tim šibicama?"
"Ne pričaj tako sa mnom!"
"Jebeš moju ženu? Jebeš moju ženu?"
"Ja sam tvoja žena!"
"To nije bitno."
"Opet pitam: jebeš moju ženu?"
"Dobro, da! Jebem tvoju ženu. Ja sam tvoja žena i jebem je."
"Ma, ti ćeš..."
"Proklete šibice, ne mogu...
"Idem da se vozim po gradu i stavljam bebe na šiljke."
"O, ne! Napadaju nas majmuni iz svemira!"
Potpuno novi deo filma.
"Do đavola, zaglavio se."
"Džanin? Volim te. Iako mi jebeš ženu."
"Prokleta torbica."
"Sa ciglom unutra."
"To je kraljičina!"
Ne znam ko je to.
Mi u holivudskim filmovima igramo zloće zbog Američke revolucije.
Francuzi, koji su u revoluciji bili na vašoj strani,
igraju malo ezoteričnije likove.
Ti likovi kažu: "Ja sam Pjer. Došao sam iz Pariza".
"Spavaću sa celom vašom porodicom."
"Poslužite se."
"Dugujemo vam to u spomen na generala Lafajeta."
Znate svoju istoriju?
Nemate pojma ko je on, zar ne?
"Špansko-američki rat? Francuski rat protiv banana? Šta?"
Revolucionarni rat. Družio se s Vašingtonom. Lafajet.
Po njemu se zove jedna ulica u Njujorku. Zaboravite.
Mi igramo loše momke. Na primer, "Imperija uzvraća udarac"
iz trilogije "Ratovi zvezda".
Zvezda Smrti je bila puna britanskih glumaca
koji su otvarali vrata i govorili: "Uh, ja sam... uh".
"Šta je, naredniče Sebastijan?"
"Pobunjenici, gospodine. Ovde su."
"Zaboga, čoveče."
"Zar hoće čaj?"
"Mislim da na umu imaju nešto više od toga, gospodine."
"Ne znam šta hoće, ali poneli su zastavu."
"Do đavola, tako su domišljati."
"A, Lorde Vejderu."
"Zdravo."
Bio je impresivan samo zato što je imao onaj glas Džejmsa Erla Džounsa.
"Ja sam Vejder. Sila je jaka s tobom."
A da je bio ovakav... "Zdravo."
"Vidi, ja sam Lord Vejder, obrati malo pažnju, može?"
"Luk, Sila je jaka s tobom."
"Jeste?" "Aha."
"Ko ti je to rekao?"
"Neki tip."
"Rekao je da je Sila baš jaka s tobom."
"Koliko jaka?"
"Kao mali poni."
"Pa to je baš jako."
Film ne bi ispao dobar, zar ne?
"Veliko bekstvo". Britanski glumci, ja sam Britanac, eto vam veze.
Stiv Mekvin. Akcioni heroj, akcioni transvestit, eto i tu veze.
Film je zasnovan na istinitoj priči o 76 britanskih zatvorenika
koji su pobegli iz vojnog logora u Šleziji u Poljskoj.
Svi su stručnjaci za bekstvo.
Sve su ih zajedno zatvorili, pa su rekli: "Hajde da sarađujemo".
Stiv Mekvin glumi Amerikanca
koga ubacuju u britanske filmove da bi ih prodali.
Mislim, u Americi.
Vi biste rekli: "Neću to da gledam, sve je puno britanskih momaka
a šta ja znam o britanskim stvarima?"
Bio sam... gde beše? Nastupao sam u Memfisu
i prišao mi je jedan tip, bilo je čudno.
Imao je dva deteta i pitao je: "Ti si Britanac?"
Rekao sam: "Da", ali sam hteo da kažem: "Ne, sa Marsa sam".
"Ti si Britanac?" "Da."
"Hej, deco, Džimi Su, Bobi Vile, Fiši Bobe!"
Rekao je: "Pričaj britanski mojoj deci".
Rekoh: "Neću da pričam britanski tvojoj deci. To je engleski!"
Dete mu kaže: "Ne, tata, hoćemo da vidimo..."
Ne s tim naglaskom.
"Ne, tata, hoćemo da gledamo čoveka
kako tamo kastrira magare."
"Pričaj britanski mojoj deci ili ima da izvučem moj arsenal."
To je bilo zabavno.
Dakle, "Veliko bekstvo", da.
Sve je istinito i Stiv Mekvin je tamo da bi ga prodao.
On je kul. Ja sam njegov veliki obožavalac. "Bulit".
Magla. Nema magle u "Bulitu".
Onaj film "Stena", kad su svi u Alkatrazu.
"Ne možemo da pošaljemo nuklearno oružje u San Francisko, ne vidimo ga!"
"Prekriven je maglom!"
"Dobro, onda moramo u Oukland."
Tuča, tuča...
Oukland, San Francisko. Istočni zaliv.
Vas ne zovu Zapadni zaliv?
Ne, vi ste samo "Siti".
"Ideš u Siti danas?" "Možda ću u Siti."
A Oukland je samo grupa kuća, je li?
Dakle, da...
"Veliko bekstvo" - "Organizovaćemo najveće bekstvo
u istoriji bežanja ljudi od stvari."
"Fantastično."
Stiv ne učestvuje. Zeza se, igra bejzbol,
pobegne, uhvate ga.
Britanci kopaju tri tunela - Čarlija, Barlija i Farlija.
Četiri. Čarli, Barli, Farli i Voli. Ne, pet.
Niko ne očekuje španskog kralja tunela.
Neki su zaduženi za podupiranje tunela, neki za disanje,
neki prenose stvari kolicima, neki su zaduženi za osvetljenje,
neki maskiraju ulaze u tunele tako da liče na kibuce.
"Okrenuo sam uniformu naopako, pretvorio guzove u šešir,
i sad ličim na nemačkog oficira".
"Jedino što nemam guzove."
"Jawohl, mein Herr. So habe ich einige wenige Lacher bekommen."
"Lepo, Simpkinse. To je rečenica iz Montija Pajtona, zar ne?"
Donald Plezans pravi lažna dokumenta pišući džemom po limu od konzervi.
Zvec.
Na dan bekstva pridružuje im se i Stiv Mekvin.
Britanci imaju šešire, mantile, kanue, parče zeca.
A Stiv je tamo u farmerkama i majci s kratkim rukavima.
Prerušen u Amerikanca.
Iskače odande, skače na motocikl, obara jednog tipa.
Za 15 minuta stiže do Švajcarske.
A beži iz Poljske.
A ako ne znate geografiju, idu Poljska, Čehoslovačka,
Holandija, Venecuela, Afrika, Bejrut...
viseći vrtovi Vavilona
i onda Švajcarska.
Gde je nacističko zlato.
Da.
"U, zlato..."
Volim to. Kad god kažem nešto čudno, svi mumlate.
"Hvatam prvi trajekt odavde."
Uglavnom, Stiv je potpuno kul.
Čim skoči na motocikl, muzika počinje da...
A svi Britanci su na železničkoj stanici.
"Zar ne možemo i mi na motocikl? Prokletstvo."
"Jednu kartu za voz."
"Treba mi karta do... Do..."
"Londona. Ne, ne Londona! Hm..."
"Do Kalea. To je lepo i nacističko, zar ne?"
"Vaš pasoš, molim."
"Moj pasoš? Dobro." Zvec!
Zvec-zvec! "Nešto je zveckav i džemast."
"Da, dolazim iz čelične i džemaste oblasti Štutgarta."
Britanci su u nevolji, Stiv je pobegao.
Setite se, Džim Rokford je u tom filmu ukrao avion,
krenuo je ka Švajcarskoj
i avionom je uspeo da pobegne otprilike 20 milja.
Stiv je na prokletom motociklu i stigao je. Pre njega.
Šta ima na tom motoru, mlazni pogon?
Britanci su u nevolji, Gestapo im je na tragu.
Beže čamcima, biciklima, na zecu, kenguru, pogo štapu.
Stiv je na prvoj liniji bodljikave žice.
Stiže na drugu liniju.
Nije baš uspeo, ali je preživeo i ispričao priču.
U međuvremenu, Britanci su pohvatani i pobijeni.
Kakvu poruku to daje deci u Britaniji i Americi?
Američka deca kažu: "Stive, baš si kul".
"Uz tebe sam do kraja. Preživeo si, bravo."
Ne znam zašto je Australijanac, ali kako god.
"Apsolutno. 'Bar dan."
A mi smo to gledali i mislili: "Sjebani smo".
"Sve to planiranje, logistika, i na kraju nas ubiju."
Prst u oko... u britansko oko.
Engelbert Hamperdink, on je bio super.
To mu nije pravo ime. On je iz Britanije.
Nema mnogo Hamperdinkova u Britaniji.
Pravo ime mu je Džeri Dorsi. Roditelji mu nisu bili Hamperdinkovi.
Nikad se nisu zapitali: "Kako da ga zovemo,
tako da ga u školi ne prebiju na smrt?"
"Zvaćemo ga Engelbert."
"Dobro. To će da upali."
Zvao se Džeri Dorsi i pod tim imenom je izdavao ploče.
Pesme kao što su...
Koje nisu bile uspešne jer niko nije čuo šta peva.
Onda je menadžer rekao: "Hajde da ti promenimo ime, ono je problem".
Tako je Džeri Dorsi postao Engelbert Hamperdink.
Voleo bih da sam bio prisutan kad su to smišljali.
"Zinglbert Bembldak!"
"Jingibert Danblban."
"Zanglbert Bingldak."
"Venglbert Hamptibek."
"Slat Banvala."
"Šta?" "Dobro, Kringlbert Fištibans."
"Stivibans Batritrandl."
"Meni se sviđa Džeri Dorsi." "Ne može."
"Zinglbert Bimbldak, Tringlbert Vangldak, Slat Banvala,
Klingiban Fistlvaz,
Dindlbert Zindldak, Džeri Dorsi,
Engelbert Hamptibek, Zanglbert Bingldak,
Engelbert Hamperdink, Vingerbert Vingldank..."
"Ne, jedno unazad!"
"Engelbert Hamperdink. To je to!"
I upalilo je!
Ali on je sad mrtav. Jeste li čuli?
Danas, na CNN-u... čuo sam kad sam polazio.
Čudno, pošto je i Frenk Sinatra nedavno...
Da.
To sam čuo na TV-u kad sam polazio.
Ma ne, nije istina.
Jeste, tačno je.
Bio je u L. A. i nešto se desilo. Samo sam to čuo.
Baš pre nego što sam izašao.
Ne, istina je.
Bio je u autu u L. A, nešto ga je udarilo ili tako nešto.
U redu je!
Dobro mu je. Kuva, skače, radi svoj posao u L. A.
Kako znam? Ne znam.
Mislim da se prehladio, to su rekli.
Ne, pocrneo je.
Šezdesetih godina
predsednik Kenedi je postao predsednik SAD.
Otišao je u Berlin, stajao je na Berlinskom zidu.
Rekao je: "Berlinci..." "Berlinci."
Ne umem da imitiram Kenedija.
"Berlinci..."
Ne. Džejms Mejson ga glumi:
"Berlinci, došao sam da vam kažem nešto
o američkim državama."
"Pomalo zvučim kao Bog, zar ne? Da."
"Došao sam da vam kažem da je svaki slobodni građanin sveta
građanin Berlina. Želim da vam kažem...
Ich bin ein Berliner."
I gomila je poludela.
Nevolja je u tome što "Ich bin ein Berliner" znači "Ja sam krofna".
To je tačno, baš to je rekao. "Ja sam krofna."
Kao što rekoh, 70 posto kako izgledate, 20 posto kako zvučite,
a samo 10 posto šta kažete.
Rekao je: "Ja sam krofna", a oni su poludeli!
"Ich bin Berliner" znači "Ja sam Berlinac",
ali "Ich bin ein Berliner", to je vrsta krofne.
Kao da odete u Frankfurt. "Ja sam frankfurter."
"Čuli smo već za to, Džeki."
Hamburg. "Ja sam hamburger."
Dobro je što nije išao na turneju po Nemačkoj.
"Ja sam hamburger, kobasica i krofna."
Berlinci su verovatno rekli: "Je l' on to rekao da je krofna?"
"I meni se učinilo da je rekao da je krofna. Šta to znači?"
"To je sleng! On je Amerikanac, krofna je!"
"Prokleta krofna!"
"On je prokleta krofna! Prokleta krofna."
"On je krofna."
"To verovatno znači to. Šta vi mislite, dr Hajmlih?"
"Ne... Ne znam."
"Progutao sam fudbalsku loptu i ne mogu da je izbacim..."
"Možete li da izvedete manevar na meni? Manevar 'Ja'?"
"Hilda, daj mi mapu svega."
Kenedi je održao govor i o svemiru.
"Rešio sam da do kraja ove decenije pošaljem čoveka na Mesec."
U isto vreme, naš premijer u Britaniji, ser Trte Mrte...
Ionako nemate pojma, zar ne? Nemate predstavu.
To je bio ser Fric Banvala.
Engelbert Slepdibek...
koji je tad bio premijer, ustao je i rekao:
"Rešio sam da do kraja ove decenije pošaljem čoveka
na površinu Zemlje".
A to je i uradio.
Ali, da...
Bilo je čudno.
Jer...
Mi nismo učestovali u trci za svemir. Nismo imali novac.
Racionisanje nije prestalo sve do 2001.
Ja još nisam ni doživeo tu godinu.
Nismo imali novac.
Vi ste testirali svemirske rakete,
slali mačku, psa, ribu i majmuna u svemir.
Riba je bila zanimljiva.
Mi nismo imali novca da pošaljemo čoveka u trenerci uz merdevine!
Ja bih bio tamo - "Hajde, čoveče!" "Idem, idem, čekaj!"
"Drži se za merdevine!"
"Halo, Svindone, ovde sam."
"Svindone, da li me čuješ?"
"Svindon ovde. Pratimo vas na našim instrumentima."
"Imamo vas na tubi."
"Mislim da ovo zaslužuje više smeha."
"Da, ne shvatam. Meni je baš bilo smešno."
"Svindon - uspavani gradić nalik Freznu..."
"Ne sviđa im se."
"Očito su gadovi."
"Uglavnom, Svindone, skoro sam na Mesecu."
"U stvari, malo je to reći."
"Imate još merdevina? Nismo još stigli na Mesec."
"Ali vidim preko krovova kuća. Fantastično je!"
Ali išli su na Mesec. Nil Armstrong, Baz Oldrin
i Majkl Kolins, koji je leteo okolo i pravio planove za IRA.
Nil je rekao: "Mali korak za čoveka, veliki skok za čovečanstvo".
Dobra rečenica, ali nije njegova. Kladim se da su mu je dali.
Silazio je niz stepenice i mislio:
"Mali korak za čoveka, veliki skok za čovečanstvo".
"Nemoj da pogrešiš. Nemoj da usereš. Idemo."
"Ja sam mali čovek s velikim... Sranje."
"Jedan čovek je mali džin... za čoveka..."
"Kako beše?" Morate da kažete nešto.
Ne možete da siđete na Mesec i kažete: "Jao, što je lepljiv".
"Prekriven je džemom."
Ne možete ni: "Jebote, koliko sam bio u tom brodu..."
"Moram da piškim."
Ne možete da spustite prozor - "Je l' ovo More tišine?"
"Nema nikoga."
Imao je smisao za humor, trebalo je da ga upotrebi.
Lunarni modul je imao fiksiranu kameru, nije išla levo i desno.
Mogao je da kaže: "Evo, vidite, ovo je More tišine,
planine, Zemlja - upravo gledate sami sebe".
"S moje desne strane vidim...
čudovište! Čudovište je iza mene!"
"O, ne! U pomoć!"
"Pusti mi nogu!"
Baz Oldrin u kostimu čudovišta.
Nil kaže: "Hjustone, ščepali su me. Čudovište me je uhvatilo."
"Hoće keš."
"Stegao mi je ruku iza leđa, mislim da zna džijudžicu."
"Hoće novac za moj život. Pošaljite milion... 2 miliona dolara."
"Ostavite ga u vreći kod Mora tišine."
"Otkud znam, na severnoj obali. Šta, do đavola...?"
To bi upalilo.
Otišli su na Mesec i doneli su nam kamenje.
Nevolja je u tome što imamo kamenje.
To je bilo jedino što nam nije trebalo.
"Kamenje, Nile? Ne znam da li si bacio pogled na planetu,
ali napravljena je od prokletog kamenja."
"Ali to je kamenje sa Meseca." "Ovo je kamenje sa Zemlje, Nile, daj."
"Kamenje sa Zemlje s posebnim mineralima. To je samo kamenje, zar ne?"
"Jesi li čuo? Na berzi je kamenje skočilo za tri poena!"
"Nije, je l' tako? Jer je to prokleto kamenje."
"Hteli smo dijamante, ili šerbet, ili vevericu s puškom."
I tako su na Mesecu našli kamenje. Tamo su našli i led.
Kamenje i led. Kakva uzbudljiva planeta.
Planeta za žurke, očito.
Otišli su na Mars i našli još kamenja, ali je sad bilo crveno.
Imamo najdosadniji Sunčev sistem za koji sam ikad čuo.
A nisam čuo ni za jedan.
Nijedno čudovište se nije pojavilo u istoriji potrage za njim.
Bili smo spremni za čudovišta,
čekali smo ih toliko dugo.
Slike, priče, dokumentarci filmovi, programi, televizija.
Ni jedno jedino čudovište!
Ništa se nije pojavilo, čak ni veverica sa flautom.
"Čudovište! Vrlo malo čudovište!"
"Uzmite mu flautu, odatle dobija snagu!"
Svetu su potrebna čudovišta. Zato što se dešava da...
Ljudi budu vrlo dobri kad im se neko usprotivi.
Ne previše, nego dovoljno. Kao u Hladnom ratu...
Drugi svetski rat je bolji, Hladni rat je bio negativan.
Drugi svetski rat je naterao sve da se udruže protiv nečega.
Iz toga su proizašle dobre stvari.
Sad kad više nema Hladnog rata, sve je opušteno i slobodno.
Svi su opsednuti svemirom.
Dosije X, Dan nezavisnosti, Armagedon,
Duboki udar, Duboko grlo...
Sve te stvari. Svi gledamo gore.
A u Americi imamo terorizam.
Bomba u Oklahomi,
kad su svi bili sigurni da je reč o islamistima.
A onda ste otkrili da su to bili beli momci iz susedstva.
To vas je sigurno prepalo.
"Ovi momci iza ćoška? Izgledaju kao mi. Sranje."
Da, to je bilo čudno. I...
Arijevski supremacisti bi želeli da
"nabave hemijsko oružje i pobiju ljude".
"Šta hoćete time da postignete?" "Pa ništa."
To neće delovati. Beli, crni ili plavi supremacisti,
a naročito ovi plavi, to nikad neće upaliti.
Ako se ljudi iz iste genetske grupe međusobno venčavaju...
Rođaci se venčavaju. Alo?
Bacanje inteligencije u đubre. Hitler je pokušavao to.
Prva generacija nacista: "Zig hajl!"
Druga generacija: "Zig hajl".
Treća generacija: "Ovaj... zig..."
"Nemam pojma."
FBI je uhvatio momka koji je pokušao da preko pošte dođe do antraksa.
Kome uopšte pišeš da bi došao do antraksa?
Postoji šalter? "Još zahteva za antraks? Hvala."
"Dragi g. Stivens, hvala Vam na zahtevu za antraks,
jedno od najopasnijih hemijskih oružja poznatih čovečanstvu.
Sa zadovoljstvom Vam šaljemo tri kofe antraksa
samo za ličnu upotrebu."
A taj momak je to uradio prevarom, bio je lukav.
"Poštovani, zovem se Dejzi. Ja sam krava."
"Htela bih da se ubijem,
pa Vas molim da mi pošaljete tri kofe antraksa,
pošto je antraks stvoren za ubijanje stoke,
a ja sam rešila da skončam."
"P. S. Ne mogu da se upucam, pošto nemam palac."
Ali, to je...
Psi sa pedigreom i mešanci su dokaz ovog eksperimenta.
Psi sa pedigreom su potomci rođaka, uzmu im baku i nećaka...
I svi su jedan do drugog u genetskom bazenu.
Lepo izgledaju, ali su...
"Šta mislite o najnovijoj psećoj situaciji?"
"Ovaj... av."
"Volim da upoznajem druge pse."
A mešanac, onaj sa crnom šarom na belom licu,
kudravih leđa i golog stomaka, pošto je lav povalio hrta,
taj je faca.
Taj će vam ukrasti kreditnu karticu i pobeći na Bahame.
Završiću za danas pričom o pubertetu,
što je malo golicljiva tema, ali zanimljiva.
Deca ubijaju ljude, što se događa kod vas u Americi.
Jer ljude ne ubija oružje,
nego ona buka što ga oružje pravi.
I...
Metak koji kida telo, to ubija ljude.
Dozvolite oružje, ali ne i municiju. Eto, rešili smo
Onda će samo...
Dakle, da... Pre puberteta,
u školi, nisam rekao deci da sam transvestit,
jer sam mislio da će me ubiti motkama.
"Zašto?" "Rekao je reč koju nismo razumeli."
"I s njom je pobedio u 'Skreblu'."
Dakle, da.
Većina transvestita voli devojke, možete to da kažete drugima.
"Većina transvestita voli devojke." "Ko ti je to rekao?"
"Jedan transvestit." "Verovatno živi u nekoj pećini."
"Ne, poslovni transvestit mi je rekao."
"Stvarno? Fanstastiko."
Jurio sam se s devojčicama. Kad je stigneš, mora da te poljubi.
Onda je došao pubertet i uništio mi pouzdanje, sve,
što je možda delom razlog zašto sva ova deca ubijaju.
To je strašna promena.
Pre puberteta, devojčice i dečaci su: "Devojčice, bljak!", "dečaci, bljak!"
U pubertetu počnu: "Devojčice..." ili: "Dečaci, dečaci".
Kome god da ste naklonjeni, počnete da se uključujete.
Misliš: "Hoću da se smuvam s ovima, bolje bi mi bilo da super izgledam".
A Majka priroda kaže: "Ne!"
"Izgledaćeš gore nego ikad u životu!"
"Otkud mi sve ovo?"
Gadimo se sami sebe.
Ja bih gledao u ogledalo i mislio: "Ja sa sobom ne bih spavao".
U tome je stvar sa narcisizmom,
to je gledanje u ogledalo i: "Voleo bih da spavam sa sobom".
Pitanje privlačnosti samom sebi.
Kad ste puni bubuljica, kažete: "Nema šanse".
Roditelji bi trebalo da vam kažu.
"Kosa će ti biti masna, lice će ti izgledati kao da imaš kugu."
"Evo ti knjiga o Crnoj smrti."
"Izrašće ti dlake na bradi, ali ne na seksi način,
nego u skladu sa spomenutom kugom."
"A ovde dole - o tome neću ni da pričam!"
"Ali evo ti slika ujka-Džima."
"Izvini, naopačke."
"Ne, to ti je tetka. Izvini."
"To je kraljica Viktorija."
Pubertet traje mesecima i godinama.
Trebalo bi da traje jedan dan. Da se završi što pre.
Odeš u školu... "Izvinite što kasnim."
A kad se vratiš kući... "Odoh da nađem posao s bušilicom."
A taj jedan dan u školi bi bio čudan.
"Izvinite, ne znam odgovor."
"Mogu da idem kući? Čini mi se da imam kugu."
Morao sam da pričam sa devojčicama. Nikad to nisam radio.
Kad ti se glas lomi, to je teško.
"Suzan, stvarno mi se...
dopadaš."
"Video sam te na igralištu."
Teško je pričati s njima. Ranije smo se samo igrali šugice.
Nisam umeo da kažem: "Suzan, videh te danas u učionici".
"Sunce te je obasjalo otpozadi i kosa ti je zaplamtela kao oreol."
"Okrenula si se, a tvoje oči su zapalile vatru u mojoj duši."
"Ugledah reči Dostojevskog i Marksa,
i kao što Albert Švajcer reče, sviđaš mi se."
Ali ne. Kad imaš 13, umeš samo: "Ćao, Su".
"Imam noge."
"Je l' voliš hleb?"
"Imam francusku veknu."
"Ćao!"
"Volim te."
I tako, to nije išlo dobro...
Kasnije, kad sazremo, tu je ona rečenica,
ako ti dobro krene s nekim, možeš da kažeš:
"Hoćeš šolju kafe?"
Ako kažu: "Da, u redu", biće seksa, je l' tako?
To je nepisano pravilo. Ne uspeva uvek.
Ako predsednik Burundija kaže: "Hoćeš kafu?",
ne treba da kažeš: "Samo daj!"
"A kakvu pijete?" "Kakvu god mi daju, daso!"
"Šta, samo kafa? O, u redu!"
"Učinilo mi se da kažete: 'Hoćete kafu?'."
"Pa, vi ste iz Burundija, je li? Fantastično,
zar ne? Blizu Tanzanije."
"Ne, to sam sve naučio kad sam imao boginje."
"Sad moram da idem jer mi se baba zapalila i..."
Ali obično deluje ako se trudite da razgovor bude seksi.
"Volim da moja kafa bude vrela i jaka."
"Kao što volim i žene - vrele i jake."
"S kašikom u sebi."
"Ah, zaobljenost kašike i zaobljenost tvojih grudi."
"Voleo bih da pređem kašikom preko usana i..."
Tad ste već blizu, zar ne?
Bio sam napaljeni skaut. Vrlo napaljen.
Svi su me palili. Ovaj...
I ovaj...
To je tako glupav štos.
Ovih večeri ga nisam ni spominjao jer je glup.
Smešno mi je što se vi smejete.
Ali tako je. Bio sam napaljen.
Ne, samo su me palili. Znate, bio sam...
Zaboravite. Uglavnom...
Imao sam sve bedževe. Bedž povodom sletanja na Mesec.
Pa onda i malo naprednije. Bedž za nuklearnu fuziju.
Bedž za pribor za prerušavanje Menahema Begina.
Taj je bio super.
Bio sam glavni skaut - imao sam svoje pleme.
Ja i drugi glavni skaut smo išli na izlet
kao vodiči za mlađe devojčice.
Deset devojčica, dva dečaka. Dobra prilika za stidljivo dete.
Išli smo u centar gde se penješ na drveće i jedeš kobasicu.
To ti izgrađuje karakter, tako da znaš sve o kobasicama.
Plivali smo i radio sam "pljus-pljus" sa devojčicom koja mi se sviđala.
I ona radi pljus-pljus. Mislim: "Jebote, uzvraća mi pljus!"
Pljus-pljus je vodeni ekvivalent za:
"Hoćeš šolju kafe?"
Mislim: "Radiću pliv-pliv, pa će možda i ona pliv-pliv,
na neki juri me-juri me način."
"Onda će biti uhvat-uhvat i podvodni seksi-seksi."
Ali bio sam tako srećan što je pliv-pliv upalio,
da sam plivao kao dečak koga juri ajkula-ajkula.
Plivao sam, plivao...
I već sam bio u Egiptu kad su me konačno sustigli.
A to je daleko od Engleske,
jer ide Engleska, Venecuela, Bejrut, Afrika, Sinsinati,
Viseći vrtovi Vavilona...
Blizu Švajcarske je.
I tako, to nije delovalo.
Čuvao sam nevinost. Kul je kad izgubite nevinost sa 13.
Kažete: "Imao sam 13, a ona 25. Bio sam prava zver, šta da kažem?"
Ali ja sam čuvao nevinost za ženu stvorenu od grudi.
Bio sam spreman, imao sam 18.
Pitaju me: "Je l' si uradio to?" Kažem: "Nisam iz vaše zemlje".
Otišao sam na koledž, i dalje ništa.
Mislio sam: "Prestani da se čuvaš za neku imaginarnu osobu".
"Jednostavno uradi to."
"Nađi nekoga, važno je samo da ima puls."
"A i ne mora."
"Puls nije bitan."
Izgubio sam nevinost u 21. godini. To uopšte nije kul, zar ne?
Ali svima pričam o tome, pa je to onda kul.
I radio sam to od tada.
Ali najčudnije je to
što sam nevinost izgubio godinu pre nego što sam izgubio nevinost.
Godinu pre, kad sam imao 20, jedne noći je bilo hej-hej.
I onda je sledećeg jutra bio postdevičanski doručak.
"Sedi ovde. Doručak, žitarice, šunka i jaja."
"Kuva se kafica, sveže isceđeni sok od manga..."
Ona kaže: "Nešto si veseo".
Kažem: "Naravno, jer prošle noći... hej-hej!"
"Izgubio sam nevinost!"
"Je li? S kim?"
Ceo sat sam radio ovako. Rekoh: "Pa s tobom! Šta je..."
"Šta je sve ono sinoć bilo?"
I razgovarali smo. Spomenuta je reč "ejakulacija".
A spomenuta je i reč "prevremena".
Ja sam rekao: "Ne. Pravovremena ejakulacija."
"Pravovremena, ne prevremena."
"Vremešna. Veteranska ejakulacija."
"Ejakulacija mudrog, učenog čoveka."
"Odraslog čoveka koji pere sudove."
Ali ne, stavila je veto na to.
Bila je Kina u Savetu bezbednosti UN-a.
U Savetu bezbednosti moje nevinosti.
I to nije delovalo. To me je deprimiralo, stvarno.
Ali sad je mrtva, pa...
Ne, bila je u L. A, u autu sa Engelbertom Hamperdinkom.
I ovo je kraj mog šoua.
A volim da ga završim sa nekakvim "oh" osećanjem.
I...
I mislim da sam to dobro izveo.
Hvala što ste došli. Nadam se da vam se dopalo.
Šta je?
Hoću da kažem nešto kratko o jeziku, pa da svi idemo.
Da, kažu da su Britanija i Amerika
dve zemlje razdvojene Atlantskim okeanom.
I to je tačno.
Ne, to su dve zemlje odvojene istim jezikom.
Tako glasi. Mislim da je to rečenica Oskara Vajlda.
A mi stvarno i izgovaramo reči drugačije.
Vi kažete "caterpillar", a mi "caterpillar".
Kažete "a-LU-minum". Mi kažemo "alu-MIN-ium".
Kažete "cen-TRI-fugal". Mi kažemo "centri-FU-gal".
Kažete "leisure". Mi kažemo "lizuriay".
Kažete "bay-sil". Mi kažemo "bah-sil".
Kažete "'erbs" a mi "herbs",
jer se reč piše s jebenim H.
Ali vi "through" pišete T-H-R-U, i tu se slažem s vama
jer je mi pišemo "thruff".
A to je varanje u "Skreblu".
"Kako da dobijemo zvuk 'u'?" "Može sa U."
"Može i O?" "Ne treba nam."
"Ne, mislim da treba O." "Dobro."
"A treba i G." "Molim?"
"Da, G bi bilo dobro. Treba nam nemo G u pozadini
ako bude neke nesreće ili tako nečeg."
"U redu." "Treba i H."
"Jebote, čekaj malo!" "H u slučaju da naiđu 'herbs'."
"Dobro." "I Q, i P, i Z."
"Vidi, to je reč u 'Skreblu' koja vredi 480 poena!"
Imamo izvesne razlike u toj oblasti.
Ali u Evropi imamo 200 jezika. Dvesta jezika!
Prebrojte ih samo! Znam da nećete!
A buduće generacije Evropljana -
žao mi je - ali moraćemo da budemo bilingvalni.
Engleski govornici to mrze.
"Dva jezika u jednoj glavi? Niko ne može da živi tom brzinom!"
"Zaboga, čoveče! Tražiš nemoguće!"
"Ali Holanđani govore 4 jezika i puše marihuanu."
"Da, ali oni varaju."
"Svi znaju da je marihuana droga za doping
koja ti može pomoći da u trci
stigneš poslednji od osam miliona...
...osam miliona drugih trkača koji su svi mrtvi."
Ne znam kako to Holanđani rade.
Moraćemo to da naučimo,
a prvi razlog je da budemo face i uradimo to.
A drugi razlog je taj što gubimo mnogo posla u Evropi
jer nam telefoniraju Nemci i kažu: "Wir haben 5 Millionen Deutschmark..."
"Odjebi, čoveče!"
"Pričao je nemački. Rekao sam mu da odjebe."
"Nemam pojma, nešto o fünf millionen u markama."
"Rekoh mu da se nosi. Nećemo njegove dojče marke."
"Hoćemo? Trebaju nam? Žao mi je."
"Sranje. Ponovno biranje."
Da, dakle...
Ta ideja mi se sviđa. To je pozitivna stvar, čoveče.
Moj prethodni šou, "Glorious", izveo sam i u Parizu, na francuskom.
Francuzi su zurili u mene
s tim pogledom: "Šta?"
Jer u Francuskoj ne postoji stend-ap
i nisu navikli na Engleze koji pričaju Francuski
ali to sam uradio jer bismo mogli da budemo mesto najveće asimilacije.
500 miliona ljudi A samo treba malo da se stopimo.
Da se malo promeša.
Delom zbog toga, a delom da bih rekao...
Francuski sam učio u školi, do svoje 16. godine.
Posle toga sam nastavio da ga beskrajno pričam.
U školi je prva strana koju sam naučio na francuskom
bila puna stvari koje je teško ubaciti u razgovor.
"Miš je ispod stola." La souris est en dessous de la table.
Spomenite to kad kupujete kartu za Pariz.
"Voz za Pariz?"
"Ovde je? Sada? Za pet minuta."
"Miš je ispod stola?"
Druga rečenica je bila: "Mačka je na stolici".
Le chat est sur la chaise, to je bilo malo lakše ubaciti.
I "majmun je na grani", le singe est sur la branche.
To je vrlo teško uglaviti u razgovor.
Nema baš mnogo džungle u Francuskoj.
Tanki su s majmunima na zemlji.
Tanki su i u vazduhu. Uopšte, prilično mršavi.
Da. Dakle, nije delovalo.
Mi idemo u barove i kafiće. Tamo idemo.
Tamo sedimo i razgovaramo.
"Mnogo volim kafu, crnu, jaku kafu,
vrelu."
"Sa kašikom unutra."
"Ah, zaobljenost kašike, zaobljenost grudi."
"Stavljam kašiku u usta..."
"Ja sam predsednik Burundija."
"A, da! Burundi! Znam za njega!"
"Odmah do Mozambika!"
"Ne, do Tanzanije, Tanzanija!"
"Da, to sam učio kad sam imao boginje."
"Sad moram da idem jer mi je baka flambirana."
Ako ne znate francuski, ovo je stvarno smešno, u redu?
Idemo i iznajmljujemo sobe u hotelu -
"Imate li sobu, gospodine?"
"Da, imamo sobe, pa mi smo hotel!"
"OK, hteo bih sobu sa velikim krevetom,
s pogledom na more."
"Sa tušem."
"Sa 'paukom'." "Da, gospodine."
"Soba 42, gospodine."
"42, hvala vam. Ali - miš je ispod stola,
mačka je na stolici,
a majmun je na grani!"
"Šta?"
"Na grani je majmun?"
"Mačka? Miš?"
"Gde je majmun?"
"Majmun je na grani."
"Da li je majmun u sobi?"
"Ne."
"Majmun nije u sobi."
"Mišel je u sobi
sa predsednikom Burundija."
Jedini način da to ubacim u razgovor
bio je da u Francusku odem sa mačkom, mišem,
majmunom, stolom i stolicom
i lutam po šumovitim oblastima.
"Hajde, hajde."
"Neko ide. Brzo, pozicije! Sada!"
"Na posao! Odmah!"
"Kreni, kreni."
"Dobar dan!"
"E, dobar dan."
"Šta ima?"
"Dobar dan, ja sam Englez, ovde sam na odmoru."
"Ovde je baš lepo, boje, drveće, vrlo lepo."
"Jes', jes'."
"Ti si transvestit?"
"Da, ja sam transvestit, ali ne tipičan transvestit."
"Ja sam poslovni transvestit."
"Akcioni transvestit."
"Fino."
"Ali miš je ispod stola,
mačka je na stolici,
a majmun je n..."
"On je..."
"Majmun je nestao."
Jer majmun bi odjebao. Otišao bi svojim putem.
Bio je prokleti majmun. Bio je drski majmun.
Znao je da loše znam francuski, pa je zato otišao i radio svašta.
"A, gledajte - eno ga na bicikli."
"Svira bendžo."
"Puši lulu."
"Sad je stao, čita novine, ima novine."
"A sad je u autobusu!"
"Vozi autobus."
"I Sandra Bulok je u autobusu!"
"U autobusu je bomba!"
"Treba voziti autobus brže od 50 km na sat."
"I Kijanu Rivs! Tamo! Stiže u autu!"
"Nema kosu, a Džef Danijels je već mrtav."
"Vidi, baca se u autobus."
"I Denis Hoper, o, Denis Hoper, kakav zloća!"
To je bio film "Brzina" na francuskom.
Koji se tamo zvao "La Vitesse".
Ili je trebalo. Ali se, zapravo, zvao "Spid".
Da.
Da zaključim, dame i gospođo...
Ameriko, ti imaš američki san.
Mi još uvek nemamo evropski san.
Moramo da imamo san koji će nas voditi.
Američki san je kad se rodiš u slivniku i odrasteš
i stekneš sav novac na svetu, zabiješ ga sebi u uši i kažeš...
Američki san.
Fantastični san o novcu u ušima i plivanju kroz petake.
Američki san. Mi u Evropi još uvek nemamo san.
U stvari, san je bio...
"Beži, ti prokleti..."
"Zastava. Ne."
"O, Bože."
"Hilda. Hilda, probudi se, Hilda."
"Šta je, dr Hajmlih, ti, osobo što voliš da budiš?"
"Sanjao sam evropski san -
svi su govorili drugim jezikom i mrzeli su jedni druge."
"Uh, to je istina, zar ne?" Takav je bio san.
Ali sada, možda je san biti negde na jugu Evrope -
u Grčkoj, Italiji, Španiji -
na mopedu, bez kacige: "Ćao".
To je kul san. Nije mnogo, ali najbolje što imamo.
I malo je čudno, jer kad pogineš,
ne ličiš ni na šta.
Ne znam. To mi se sviđa.
Kao da se voziš na fenu.
Psi idu brže od tebe.
To je po meni skroz kul. To je evropski san.
Hvala vam.
Prevod: Beaver_E19@yahoo.com